Kun én skikkelse har klart å
overleve i alle miljø på jorden.
Den skikkelsen er mennesket.
Vår oppfinnsomhet gjør
at vi kan overleve i villmarken-
- langt fra nærmeste by,
midt i naturens råhet.
Dette er menneskets planet.
Gress er en makeløs vekst
som nærer en myriade av livsformer.
Hvete, ris, bygg og mais...
Alle er gress, og de livnærer oss.
Jordens gressletter livnærer også
de dyrene som vi lever av.
Vår eksistens på slettene
har forandret jordens ytre-
- fra Amerikas prærier
til Kinas risterrasser.
Men det har ikke vært lett. Det
har krevd mot og oppfinnsomhet-
- for å bli gresslettenes herrer.
GRESSLETTENE
Maktens røtter
Dagen gryr over savannen
i sørlige Kenya.
Dette er stunden
som Rakita har ventet på.
Endelig ankommer
de migrerende gnuflokkene.
Det saftige gresset tiltrekker seg
verdens største dyreflokker.
Det innebærer gode jaktmuligheter
for dorobofolkets jegere.
Men det er hard konkurranse
om byttene...
...fra noen av verdens
mest effektive jegere.
Hvordan kan mennesker
uten hoggtenner og klør-
- som ikke kan ta igjen en gnu
få noe mat i seg?
Rakita benytter seg av list
og samarbeid.
Han vil la løvene drepe gnuen,-
- og deretter stjele den fra dem.
Han klarer det ikke uten sine
venner. Løver er ikke lettskremte.
Først må Rakita finne sporene
etter en løveflokk på jakt.
La oss gå denne veien.
Han er 65 år gammel,
og som veteran leder han jakten.
De må passe seg. Her finnes det
menneskeetende løver.
Sjakalen hyler
siden løvene er nær.
Alle tegnene tyder på
at løvene har felt et bytte.
- Tror du at de er her?
- Ja, jeg ser dem der borte.
Rakita har møtt løver tidligere
og vet at det kan gå ille.
Du er spent i hele kroppen.
Hjertet hamrer.
De står foran femten løver,
men hvis de samarbeider,-
- kan de klare
å skremme bort løvene.
Så setter de inn støtet.
Å opptre selvsikkert er nøkkelen.
Det blir et ladet mestermøte.
Plutselig flykter løvene.
Rakita vet at løvene snart
vil gjennomskue bløffen.
Han slakter gnuen på noen sekunder
før de kommer seg i sikkerhet.
Lykkes man i å stjele byttet
uten at noen blir skadet,-
- så kan man slappe av.
Da kan man føle seg fornøyd.
Det er en scene like urgammel
som menneskeslekten-
- der jegerne overlister sine
fysisk overmektige konkurrenter.
Vi robbet virkelig løvene
for deres bytte.
Hvor mange løver var det egentlig?
Femten stykker.
Det kan ha vært enda flere.
Det er ikke alle
som har mot til å utfordre løvene.
Grotten blir mer hjemmekoselig
med alt kjøttet.
Å stjele et dyrs bytte
krever list,-
- men å selv felle et bytte
er en enda større utfordring.
I andre enden av Afrika,
i utkanten av Kalahari-ørkenen,-
- er gresslettene mye tørrere,
og det er enda færre dyr.
Her finnes det ingen
gratis måltider.
Bushmennene!Kun og N//ao
tilhører Ju/'hoansi-folket.
!Kun er en skikkelig jeger.
Han er én av en håndfull personer-
- som fremdeles vet
hvordan man jager storvilt.
!Kun lærer opp sin lærling
for å holde kunnskapen i live.
Jakten begynner med
at de gjør opp ild.
De brenner ned gresset rundt
det eneste vannhullet i området.
De vet at dyrene må drikke,-
- og når de gjør det,
vil de være helt synlige.
Deres små buer og piler
kan ikke drepe større bytter,-
- så de finsliper våpnene sine.
Mesteren!Kun vet akkurat
hvor man kan finne gift.
Inni sandskallet finnes det
en billelarve.
Billens sekret er så giftig
at én dråpe kan drepe et menneske.
Han smører nøye inn pilene sine.
Byttet deres er listig,
så jegerne bygger et gjemmested.
Så legger de seg i bakhold.
!Kun håper at lærlingen
skal felle sin første kudu.
Jeg tror de kommer nå.
Kommer de nær oss?
Antilopene hører og ser svært godt.
Han må bevege seg stille-
- og uten å synes.
Men N//ao har blitt oppdaget.
Antilopene flykter.
Du må følge mitt eksempel.
Se og lær.
Kuduen er svært sky.
Ikke la den se ansiktet ditt.
Etter to dager
venter mennene fremdeles-
- i håp om at antilopenes tørst
skal lokke dem frem.
Men de holder seg borte.
Plutselig overrumples
den erfarne mesteren.
En leopard nærmer seg. Nå risikerer
jegerne selv å bli jaktet på.
En leopards kjever
kan knuse en menneskeskalle.
De håper
at de ikke har blitt avslørt.
N//ao synker ned i ly av skyggene.
Denne gangen unngår de
å bli oppdaget.
Jakten er inne i den sjette dagen,
men byttet unngår stadig N//ao.
En ny kudufamilie nærmer seg.
Nå gjelder det.
Mennene sikter...
Midt i blinken.
En pil har truffet målet.
- For et skudd.
- Herregud, det var et godt skudd.
Den sårede kuduen
kan løpe i flere kilometer-
- mens nervegiften sakte,
men sikkert spres i kroppen.
De begynner å spore byttet.
Pilskaftet forteller dem hvilke
spor de må følge og hvem som traff.
- Her er pilskaftet.
- Det er pilen som du skjøt.
Ja, det er nok ditt skaft.
- Nå har du skutt din første kudu.
- Jeg håper at giften virker.
- Ikke vær redd for det.
- Hun har visst løpt den veien.
Nå gjenstår det bare
å spore dyret.
Marken er et mylder av hovspor.
Velger de feil spor
har alt vært forgjeves.
Se. Her tisset hun.
Nå kan vi se
at giften begynner å virke.
Vi kommer til å felle denne kuduen.
Jegerne ser landskapet
gjennom sitt byttes øyne.
Etter ti timer tar de igjen kuduen.
Giften har gjort den svak. Hunnen
er utmattet og så godt som død.
N//ao gjennomborer hjertet for
å gjøre slutt på hennes lidelser.
Etter sju dager har N//ao
endelig felt sin første kudu.
Uvurderlige kunnskaper
har blitt ført videre.
Kjøttet vil være nok
til hele landsbyen.
Hver minste del av dyret
vil bli utnyttet.
Landskapet ser livløst ut,-
- men gress
er ufattelig motstandsdyktig.
Det begynner å vokse så fort
den første regndråpen når marken.
Der regnet skaper elver,
vokser gresset om kapp med vannet.
Mange av verdens sletter
blir oversvømt i regntiden.
Det skaper nye muligheter,
men også nye, snikende farer.
I Kambodsja holder slettene rundt
sjøen Tonle Sap på å bli oversvømt.
I løpet av noen få uker
er det bare å forsyne seg.
Dette er Vaanas årlige sjanse
til å tjene store penger.
Med livet som innsats jager han
et skjult og dødelig bytte.
Om bord på båten min-
- lurer jeg ofte på hva som lurer
i det mørke vannet.
Jeg er bekymret for barna mine.
Jaktlykken avhenger av at han
kan skille et lettfanget bytte-
- fra en dødelig fangst.
Det er ikke fisk han er ute etter,
men slanger.
Det finnes millioner av dem her.
De fleste er spiselige vannslanger,
men noen er giftige.
En kobra kan drepe ham.
Det er som å spille russisk rulett.
Hans fem år gamle sønn
må kunne sine slanger.
Her kan den kunnskapen redde liv.
Slangene samles
for å jakte på fiskene-
- som yngler i gresset under vann.
Man kan ikke være skvetten.
Alle rømlinger-
- betyr en redusert profitt.
Vi fanget mange slanger i dag.
Hele familien
må kunne håndtere slanger.
Gi jentene en slange å leke med.
Barna ser på slangene
som nye leker.
Kan jeg få en til, pappa?
Se, mamma.
Den biter meg i foten.
Nei, den stirrer på pungen din.
Den stirrer på pungen min.
Den prøver å komme seg inn der.
Vaanas fangst skal selges
på verdens største slangemarked.
Her selges over seks millioner
slanger på noen få uker.
- De koster fem tusen kiloet.
- Du får fire tusen for dem.
La gå.
Vi sier fire tusen for alle sammen.
Hans fortjeneste etter en ukes
slangejakt blir hele 60 pence.
Slutt å telle. Legg bort pengene.
Men livet på gresslettene
handler om mer enn jakt.
I Øst-Afrika har masaiene lært
å samarbeide med en vill fugl-
- for å få tak i noe søtt
som krever samarbeid.
Leitato plystrer for å lokke
til seg en honninggjøk.
Fuglen har et passende navn.
Honninggjøken svarer med en lyd-
- som bare brukes
for å snakke med mennesker.
Der er hun.
Fuglen begynner
å leke "Følg lederen".
Det er bare hun som kjenner lukten
av det de leter etter.
Når hun nærmer seg,
forandrer lyden seg-
- så de vet at
tampen begynner å brenne.
Her er de. Oi!
Guttene har funnet en bikube.
Fuglen har gjort sitt.
Hvor er det best å stå?
Der, tror jeg.
Greit, da gjør vi opp ild.
Nå må guttene gjøre sin del-
- og få ut honningen.
Den er gjemt dypt inne i treet
og beskyttes av sinte bier.
Røyken roer ned biene.
Men stikkene gjør likevel vondt.
Jeg er for liten til å rekke opp.
Guttene vet at fuglen må belønnes
med en honningkake.
Det er så godt - så søtt.
Jeg lurer på hvor vi kan finne mer.
Det er en perfekt allianse,
men alle masaier vet-
- at den som er gnien, kan bli ført
til løvens hule neste gang.
Vi har lært oss å finne føde
på gresslettene-
- på egen hånd
eller med dyrenes hjelp.
Men vi fikk et fastere grep om dem-
- da vi lærte oss
å bruke gresset deres.
Hvete, mais og ris er alle ville
gress som vi har lært oss å dyrke.
Slik kan vi livnære millioner
av mennesker hvert år.
Vi slo oss ned ved åkrene våre
og ble bofaste.
Men våre avlinger lokker til seg
det vi kaller for "skadedyr".
I Afrika kommer slike landeplager
i bibelske proporsjoner.
Isiah bor i Tanzania.
Om noen dager skal risen høstes,-
- men han vet at et luftangrep
er nært forestående.
De kommer i mars måned.
Jeg forstår at de må spise,
men de sluker alt på sin vei.
Han må være vaktsom
og lytte etter en fryktet lyd.
Først høres bare lyden av dem.
Så kommer fortroppen...
...etterfulgt av svermen.
Blodnebbveverne angriper i svermer
som består av millioner av fugler.
De er verdens mest tallrike
fugleart, og de hungrer etter korn.
Isiah og naboene hans
prøver å skremme dem bort.
Får fuglene feste,
er hele avlingen borte på en time.
Han kan ikke vinne,
bare begrense skadeomfanget.
I høstetiden er disse migrerende
fuglene stadig på flukt,-
- men de har faktisk et svakt punkt.
For å kunne pare seg, bygger de
tusenvis av reder i store kolonier.
Nå har bøndene en sjanse
til å slå tilbake.
Mens flokken søker mat,
legges det en dødelig felle.
I skumringen
kommer fuglene tilbake.
Hittil ligger vi ett skritt
foran skadedyrene.
Våre forsøk på å omforme gress-
slettene har vært fremgangsrike.
Vi har lyktes i
å utvide avlingene våre.
Vi har rasert fjell, felt skoger
og gjort om på jordens overflate.
I dag livnærer sju gress
nesten sju milliarder mennesker.
3/4 av våre karbohydrater kommer
fra brød, pasta, nudler og grøt.
Våre kunstige sletter
gjør ubrukte gressletter-
- til et av verdens
mest truede habitater.
Likevel var det nettopp på disse
viddene med sine beitende flokker-
- at vi oppnådde
vår kanskje største triumf.
Å temme de beitende dyrene
til husdyr.
Det er én ting å kontroller en
plante. Skapninger med fri vilje-
- er mye vanskeligere å manipulere.
Den mongolske steppen
er verdens største gresslette.
Her finnes det flere villhester
enn noe annet sted.
Evnen til å temme hestene
gjør mongolene til steppens herrer.
I en familie med dyktige ryttere
er Ulaana den fremste.
Han har det i blodet. Forfedrene
grunnla sitt rike fra hesteryggen.
I dag står Ulaanas familie
foran en annen utfordring.
Ved hjelp av sine hester
må de fange inn ville hopper.
Å føre den ville flokken
til leiren er bare begynnelsen.
Ulaanas utholdenhet og styrke
vil bli satt på en hard prøve.
Jeg føler meg levende
når jeg rir på hesten min.
Han er ute etter hestenes melk,
men det er ikke så enkelt.
Ville hopper må lures
til å gi fra seg melken.
For å lykkes
må han bli ett med sin hest.
En god jakthest vet hvilken hest
jeg vil ha og holder seg nær den.
Ulaana fanger inn føllene
for å holde hoppene igjen.
Men også føllene gir dem motstand.
Ulaana bruker sin egen hests
styrke og tyngde som motvekt.
Det kreves god balanse
for ikke å falle av.
Når et føll er fanget, setter
kusinen hans raskt på grimen.
Hestene har aldri tidligere
blitt berørt av mennesker.
Når føllene er fanget inn,
tar Ulaana fatt på hoppene.
Nå begynner kampen. Hoppene
er fem ganger tyngre enn ham.
Hun kom seg unna.
Jeg får ikke tak i henne.
Jeg kan ikke fange dem.
De slipper unna alt for lett
Resten av familien
skynder seg å hjelpe Ulaana.
Etter to timer begynner de endelig
å få overtaket.
Ei hoppe bindes fast
og tvinges til å se seg beseiret.
Hoppene får være i fred
sammen med føllene sine.
Ei hoppe gir ikke ned melk
før føllet dier,-
- og da passer Tunga på
å melke en skvett.
Mongolene drikker likevel ikke
melken som den er.
De fermenterer den sukkerholdige
melken til "airag",-
- en svakt alkoholholdig jogurt.
Du kan blande etter meg.
Og deretter du.
Jogurtbakteriene gjør melken
til næringsrik sommermat.
Jo mer vi blander,
desto bedre blir den.
Fersk, brusende airag.
Dere drikker som tørste kyr.
År etter år livnærer familien seg
på hestene uten å skade dem-
- ved å gjøre næringen fra gresset
om til jogurt.
Men det har sin pris.
De er nomader-
- og følger hesteflokkene i den
stadige jakten på nye beitemarker.
Dyrene vet selv hvor de beste
beitemarkene finnes.
De følger instinktene sine.
Og vi følger dem.
Andre kulturer
har tatt ett skritt lenger.
De har temmet flokkene
og avlet frem nyttig buskap.
På Afrikas savanne
har beitedyrene blitt eiendeler,-
- og her tyr man til vold
for å beskytte det som tilhører en.
I sørlige Etiopia har surifolket
satt beskyttelsen helt på spissen.
Rivaliserende stammer
kriger om buskapen,-
- så her må hyrdene
også være krigere.
Shahuri beskytter flokken sin
med livet som innsats.
Jeg er villig til å gå i døden
for buskapen min.
Buskapen betyr alt for meg.
Jeg har passet dem
siden jeg var barn.
Surifolket ser på buskap som valuta
og slakter ikke dyrene.
De viser dem stor ømhet.
Vi gjør opp ild
for å holde dyrene våre varme.
Hvert år settes Shahuris
på en prøve i et rituale-
- der han måler styrken sin
mot andre hyrdekrigere.
Før kampen henter han styrke
ved å drikke blodet til kyrne sine.
Det ser brutalt ut,
men det er ikke dødelig.
Blodet gir Shahuri
viktige proteiner og jern,-
- og hans elskede dyr
innhenter seg raskt.
Blodet gjør oss sterke.
Shahuris rykte hviler på innsatsen
i det brutale ritualet donga.
Dagen er her. Rivaliserende klaner
ankommer for å utkjempe donga.
I det dagslange ritualet velger man
ut motstandere fra naboklanen.
Jo flere man beseirer,
desto modigere er man.
Shahuri går mot ringen. Bare
ved å delta viser han sitt mot.
Han har ingen beskyttelse,
bare lykkehatten sin.
Shahuri venter tålmodig
mens han ser på.
De to meter lange kjeppene
kan forårsake alvorlige skader.
Rivalene slåss
til en av dem gir opp.
Endelig gjør Shahuri
seg klar til kamp.
Seieren hans
er ikke overbevisende,-
- så han slåss igjen
for å bevise sitt mot.
Plutselig gir motstanderen opp
og Shahuri utpekes til vinner.
Klanen bærer ham på sine skuldre
og feirer seieren hans.
Det kreves mot for å utkjempe donga
og for å forsvare buskapen min.
Kyrne er sikre.
Shahuri har bevist
at han er en ekte etiopisk cowboy.
I Australias villmark har de
oppfunnet cowboyer på nytt.
På gigantiske rancher holdes
så mange som 30 millioner beitedyr.
Her er menneskets makt
over dyrene total.
Vår ultimate oppfinnsomhet
på gresslettene.
Den gang det tok en måned
å samle buskapen er kun et minne.
Piloten Ben Tapp
må drive inn to tusen storfe-
- på bare fem dager for å få betalt.
Foruten feilfri flygning,
må han lese buskapen-
- og samarbeide med kompisen Rankin
for å lykkes.
Forstår man buskapen,
så kan man forutse deres reaksjon.
En dyktig buskapsoppdretter
kjenner igjen hvert enkelt dyr.
Fra luften kan Ben
raskt lokalisere buskapen sin.
Jeg ser 6-7 stykker lengre fremme.
Når de finner buskap, dykker de ned
i dødssonen for å drive på dem.
En kollisjon vil innebære døden.
Ikke press dem for hardt.
De holder god fart.
Bare sørg for at de fortsetter
i samme retning.
Hold deg til dem.
Her har vi en rømling.
Det finnes alltid bråkmakere.
Nå er omkring 115 stykker på vei.
Helikoptrene driver på flokken.
Fem mil i hardt terreng gjenstår-
- før de når ranchen.
Bens buskap
er ikke glade i å svømme.
Når de vil gå over
så slipper vi dem.
Se opp!
Hvert år krasjer
rundt ti buskapspiloter.
Ta det rolig.
Prøv å holde dem samlet.
Når det gjenstår 8 kilometer
kommer forsterkninger til hest.
Vi driver dem sørover.
Press på dem herfra i stedet.
Ben har likevel
fremdeles kommandoen.
Dere på motorsyklene - kom igjen.
Kom igjen. Opp med farta.
Fort dere. De stikker.
Driv på dem i samme retning.
Nå trenger vi ikke lenger
å vente på en gnumigrasjon.
Vi skaper våre egne.
Takket være gresslettene
dominerer vi planeten.
De vitner om menneskenes
fenomenale prestasjon.
De utgjør grunnen
for vårt globale eksistens.
Disse indiske storfeene
vokser opp i Australia,-
- og kjøttet vil bli eksportert
over hele verden.
I løpet av sesongen
vil de gjøre Ben til millionær.
- Tjener du noe på dette?
- Ja da.
- 1,3 millioner dollar.
- Det gjør det verdt bryet.
Menneskets oppfinnsomhet,
samspill, intelligens og mot-
- har blitt finslipt
på gresslettene.
Denne unike kombinasjonen av evner
har lagt verden for våre føtter.
Uten gresslettene ville jorden
aldri ha blitt menneskenes planet.
Å stjele mat fra Afrikas mektigste
rovdyr kan virke som galskap.
Men det er noe man har gjort
i Kenya i tusener av år.
Det er aldri filmet før,
og blir kanskje aldri filmet igjen.
Dorobo-folket er en urgammel stamme
fra Øst-Afrikas sletteland.
Nye miljøvernslover
forbyr deres tradisjoner-
- og truer deres livsstil.
For å kunne filme dette-
- trengte man en som forsto seg på
både løver og dorobo-folket.
Guiden Jackson Looseyia har
en dyp forståelse for livsstilen.
Han vokste opp
på Masai Mara-reservatet.
Da BBC spurte om vi kunne
filme dette, sa jeg ja.
Det er noe jeg selv har gjort.
Da jeg var liten, jaget jeg løver.
Det handler bare om BBC rekker
å filme det før det forsvinner.
Det blir ikke lett,
for løvene her er redde for biler.
Når de jakter på natten,
er det for farlig å gå til fots.
De må finne en jakt ved morgengry,-
- så stammen og kattefotografen
Warren Samuels kan gjøre sin jobb.
Vi må vente på at løvene feller
et bytte tidlig morgen,-
- så det er lyst nok til å filme.
Vi må ha flaks.
Når det lysner, går Jackson med
stammen i jakt på et løvebytte.
Her er løvesporene.
Det er en stor løve.
Der er spor av en gnu.
Man ser at det er en stor flokk
på hvor mange spor det er,-
- og hvor mange plasser
de har prøvd å drikke på.
Siden løver jakter før morgengry,
må de følge dem dag og natt.
I Afrika er nettene
skrekkinngytende, men så levende.
Der er løvene. Hør!
Jackson har "Human Planets"
Jane Atkins med seg på nattskiftet.
Vi har funnet en hunnløve med
åtte unger, nær dorobofolkets hjem.
Ulempen er at om dorobofolket
ser et bytte hos denne flokken,-
- kommer hunnløvene til å være
aggressive og beskyttende.
Det er vrient å følge flokken på
natten, for bilen kommer ikke frem.
Mister man dem av syne,
gjør de ting bak ryggen på en.
Man må være i stadig bevegelse.
De har fulgt etter løvene hele
natten, men ikke sett dem jakte.
Neste dag oppdager Warren
at det fins en god grunn.
Vi hadde ønsket store gnuflokker
som løvene kunne jakte på her.
Men regnet har kommet tidlig,
så dyrene er på slettelandet.
Vi har bare fem-seks gnuer her,-
- så vi håper at løvene har flaks
og klarer å drepe en av dem.
Ingen flere gnuflokker.
Det er bare den flokken.
Fire dager går, og de har ikke
sett løvene felle noe bytte.
Til slutt har de litt flaks.
Vi har sett en stor gnuflokk
borte ved horisonten.
Nå feller løvene kanskje en.
Filmteamet følger etter
dorobofolket.
Men etter mange timer har de
fortsatt ikke sett noen jakt.
Jane tar over med nattskiftet.
Vi har sett hunnløven og en hann
med ungene og et bytte.
Vi er omtrent fem meter fra dem.
Hannen har en død gnu.
Dette blir ikke noe, for når det
blir lyst, har de spist opp.
Men det er utrolig å få se
dette på så nært hold.
Bilen er omringet
av 23 sultne løver.
Hva var det? Like ved bilen.
- Han er der bak.
- Herregud.
Det var akkurat en løve
som tygde på bakhjulet vårt.
Jeg fikk meg en støkk.
Jeg hadde aldri forsøkt å ta mat
fra en løve. Se på dem.
Dorobofolket gjør det hele tiden,
og jeg skjønner ikke at de tør.
Jeg er livredd.
Når det lysner,
har løvene spist opp byttet.
Ved skiftbyttet ser de
hva løvens bitt har gjort.
Se her! Det er sprøtt.
For en adrenalinfylt natt.
Klokken er åtte på morgenen.
Vi så løver i natt,-
- men da det var lyst nok for Warren
å filme, var byttet oppspist.
Vi har bare noen dager igjen nå.
Til slutt kommer gode nyheter:
løveflokken har drept igjen.
Det er lyst nok til å filme,
og stammen er klar.
Vi prøver å finne en god plass.
Det er busker i veien.
Filmteamet er
bekymret for dorobofolket.
Dyrene kan drepe oss.
Når man gjør dette,
er man bekymret,-
- ikke for egen skyld,
men for andres.
De i filmteamet er så bekymret.
De sier at vi ikke skal gjøre det.
De tror ikke at vi kan noe.
Jeg trodde ikke at det ville gå,
at løvene ville angrepe dem.
De hadde jo unger.
Men så så jeg hannen rømme,
og da følte jeg meg lettet.
Jeg trodde at det var han som
skulle angripe. Nå er jeg glad.
Jeg hører sammen med
dorobofolket og deres livsstil.
Det er trist at den livsstilen
holder på å forsvinne.
Jeg har ikke fått nok tid med dem.
Det er så mye jeg har mistet,
og så mye jeg har lært-
- de to ukene jeg har fulgt dem.
Jeg er glad for at vi kunne filme
det for mine og dorobofolkets barn.
De kan være stolte over dette
skumle som forfedrene gjorde.